Borzęcin Pomník pamäti vyhladenia Rómov
Ja som zmŕtvychvstanie a život.
Tento pomník sme postavili minulý rok
a pripomína obete – 21 osôb – Rómov,
ktorých Nemci zastrelili tu neďaleko v lese.
V tamtom lese je pomník,
ktorý navrhla Małgosia Mirga.
Tu je jeho tvar, uvidíme ho neskôr,
ale toto je akoby tretie miesto spojené s jednou tragédiou.
Nemci zadržali celý tábor Rómov
odviedli tých Rómov do lesa, kde ich zastrelili.
Bolo ich 30, ale jeden z nich ušiel
a vďaka tomu máme správu,
poznáme mená tých, ktorí boli zavraždení.
Nemci ich pochovali v lese, tam, kde ich rozstrieľali,
ale po vojne boli exhumovaní
a pochovaní na tomto miestnom cintoríne.
Trochu ďalej, nie na tomto mieste.
Prečo stojí pomník tuto? Teda
postupom času susedné hroby natoľko expandovali, zabrali toľko miesta,
že zabrali ten priestor
a bolo to veľmi čudné, lebo 29 zabitých obetí
[bolo] pochovaných na takom malom priestore medzi dvoma hrobmi.
Pre nás bolo trochu bolestné pozerať sa na to
a pred dvoma rokmi sme na tamtom mieste zorganizovali exhumáciu,
našli sme pozostatky, zvyšky tých pochovaných,
uskutočnila sa teda akoby druhá exhumácia
a tuto nám kňaz špeciálne dal také pekné miesto
pri hlavnej aleji
tu boli pochované tie pozostatky v malej truhličke.
Ja som na výstavbu toho pomníka využil
sochu maďarského rómskeho sochára Andrása Kallaya,
ktorý sa niekoľkokrát zúčastnil plenérov,
ktoré organizovala Małgorzata Mirga-Tas v Czarnej Górze na Spiši.
Na niektorom z týchto plenérov asi pred troma-štyrmi rokmi,
urobil takúto pieskovcovú sochu, ktorú nazval Cigánska rodina.
Keď nám Małgosia Mirga túto sochu dala do múzea ako dar,
vtedy naša kolegyňa Natalia Gancarz
navrhla, aby sme ju použili na vytvorenie pomníka na cintoríne.
Mali sme tu už tento hrob,
ale nemali sme predstavu, ako z hrobu urobiť pamätník.
Natalia vytvorila tento projekt,
podstavec a sochu.
Vtedy som si pomyslel, že aj podstavec by mal urobiť Róm.
Poznám jedného Róma - Waldek Ondyczy, býva neďaleko Tarnowa,
je kamenár, robí náhrobky pre cintorín
a práve on urobil tento podstavec.
V tomto pomníku je teda niekoľko zaujímavých rómskych obsahov.
Rómsky sochár z Maďarska
a rómsky kamenár z okolia Tarnowa,
ktorý k pomníku vyrobil podstavec.
Na jednej strane je nápis po poľsky, na druhej po rómsky.
A to je taká zaujímavá príhoda,
pretože v našej kresťanskej poľskej kultúre je dôležitý znak kríža.
A keď sme práve pred rokom
s účasťou mnohých, mnohých Rómov z rozličných krajín,
prišli k tomuto pomníku, uvedomil som si,
že na tomto pomníku nikde nie je znak kríža.
S pomocou klinca a dláta tu vtedy
autor András Kállay
urobil taký maličký znak kríža
a týmto spôsobom sme akoby tiež podpísali ten náboženský zvyk
a dali sme pomníku kresťanskú pečať.
Tento pomník nie je celkom dokončený,
ja, mojím plánom je ešte urobiť takú
podobne ako vedľa takú kamennú dosku,
aby to nebol jednotlivý pomník, ale aby mal formu hrobu.
Nachádzame sa v lese neďaleko Borzęcina Dolnego,
za mnou sa vinie jedna z hlavných okolitých ciest,
napriek tomu približne 100 metrov odtiaľto
v auguste 1942 Nemci rozstrieľali 29 Rómov,
tak ako sme napísali na túto tabuľu,
medzi nimi bolo zavraždených 21 detí.
Tento zločin sa veľmi hlboko zapísal do pamäti miestnych ľudí
preto, že Nemci prinútili niekoľko chlapov, aby tých Cigánov neskôr pochovali.
Tento zločin veľmi silno otriasol miestnymi ľuďmi.
Ešte sa pamätám, že keď sa tento pomník staval, prichádzali sem starší ľudia,
ktorí si pamätali, ako ich Nemci nahnali sem do lesa,
aby pochovali tých zavraždených Rómov.
Tento zločin sa odzrkadlil aj v topografii tohto miesta.
V topografickom vedomí miestnych ľudí preto, že
toto miesto sa volá Cygańskie górki (Cigánske kopčeky),
niektorí už dokonca nevedia, prečo.
Nebolo života pre Cigánov v meste, aj v dedine zabíjali, zabíjali nás. Čo robiť? Cigánky s deťmi išli do lesa, ďaleko do lesa, aby nás nenašli nemecké psy. (Papusza)
Miesto pamäti na 29 Rómov: 3 mužov, 5 žien a 21 detí, ktorých tu boli v roku 1942 zastrelili Nemci.
Pred vyše desiatimi rokmi sme na tomto mieste postavili jednoduchý brezový kríž.
Tu je tabuľa, ktorá informuje o histórii tohto miesta,
je tu asi fotografia toho kríža
a v roku 2010
bol postavený tento pomník.
Jeho autorkou je Małgorzata Mirga-Tas,
vzdelaná Rómka, absolventka Akadémie umení (Akademia Sztuk Pięknych) v Krakove,
a to je jeden z viacerých variantov.
Existovalo niekoľko variantov tohto pomníka, ale nakoniec sa Małgorzata rozhodla,
že to má byť drevený pomník.
Toto je les,
ten monument je z dreva,
pravdaže silne impregnovaný, je to silné drevo, smrekovec,
ale je jasné, že nie je večný, nie je to monument z kameňa, železa
a má vydržať toľko, koľko vydrží ten materiál.
Ale tento pomník má už dosť tragickú históriu,
pretože 5 rokov po odhalení bol zničený.
V máji 2016
niekto pripevnil reťaz k tomuto monumentu
a pravdepodobne ho potiahol autom.
Bol vytrhnutý z betónového podložia
a neskôr rozrúbaný nejakými sekerami.
Na tabuli sú fotografie, ako to vyzeralo.
Pre nás to bol veľmi dramatický moment.
Ale vtedy sa o tom dozvedel
poľský prezident, správa bola výrazne medializovaná,
priznal nám špeciálny fond,
Małgorzata ako autorka zrekonštruovala tento pomník.
On je, teda tá platňa je originálna,
ale tie dve ležiace postavy sú zrekonštruované.
Aj naďalej je to autorský pomník.
K tomuto jej pomníku som ešte dodal určitú symboliku,
keď už bol pomník pripevnený na základe,
v miestnej pieskovni, tam, kde sa ťaží piesok, som poprosil,
a týchto 29 originálnych balvanov
som poukladal okolo, aby symbolizovali 29 zavraždených obetí.
Prepis: Lucia Němcová Úprava: Zdeněk Kovář, Vojtech Sloboda Preklad: Lucia Němcová