Moje prvé cesty v politike sa píšu
kdesi v roku, keď zomrel Janko Kompuš.
Tesne dva mesiace pred jeho smrťou.
Stretli sme sa u Ing. Patkaňa v Bardejove,
kde som poprvýkrát počul rómsku politiku.
Trvalo to asi, ja to dnes neviem odhadnúť,
ale asi tak dve hodiny debaty.
Tam prišiel Janko Kompuš a rozoberali sme.
Pán Ing. Patkaň bol v permanentnom kontakte s Jankom Kompušom.
A tiež je zakladateľom Rómskej občianskej iniciatívy (ROI).
Oni už mali všetko prediskutované.
A otázka, ktorá tam zaznela na moju osobu, bola,
ako by som im vedel pomôcť.
Lebo ja som bol podnikateľom.
Tak nejaké veci som prisľúbil.
Janko Kompuš chodil na starej Škoda 100.
A potreboval ešte aj vymeniť zimné pneumatiky za letné.
Tak som mu prisľúbil, že mu to urobím.
A dokonca som mu hovoril, že mu dám
nejaké moje služobné vozidlo, ktoré by používal.
A prvú takú akciu, ktorú som potom financoval, jedno stretnutie,
myslím, že to bola nejaká konferencia kdesi na Spiši.
Kde som zorganizoval to občerstvenie a tieto veci.
Ale ja som sa tam nezúčastnil.
A druhý taký zlomový bod, kedy som sa s politikou stretol,
keď Janko Kompuš zomrel.
Takže ja som s ním v nejakom úzkom kontakte nebol.
Ale potom po jeho smrti som ho začal vnímať a študovať,
aké vlastne mal tento človek vízie voči Rómom.
Ako sa predstavoval na verejnosti, medzi Rómami.
A čo všetko chcel.
A do politiky som sa dostal viacmenej cez Gejzu Adama, ktorý ma stiahol.
Opäť s tými istými podmienkami.
Čiže zafinancujem tú stranu ako podnikateľ.
Lebo v politike peniaze robia zázraky.
Každá politická strana má deklarovať, koľko tie voľby stáli atď.
Koľko sa minulo, aký bol rozpočet a podobne.
Keď porovnáme s Kresťansko demokratickým hnutím (KDH),
tak oni minuli nejakých 900 tisíc.
A my sme minuli cez tri milióny.
A kde oni boli?
- Kolo percent oni dostali? - 6,3 percenta hlasov.
A my sme dostali 0,39 percenta hlasov.
Takže moja ďalšia vízia v politike sa stala nereálnou.
A prestal som s politikou Rómov, až dodnes je to už 20 rokov.
Líderstvo, konflikt, jednota
Gejza Adam sa stal predsedom ROI po smrti Janka Kompuša.
A vtedy veľkú časť tej osvety a toho všetkého diania,
ako napredovať, ako v sociálnej oblasti preraziť,
čo všetko máme robiť, ako sa dostať do programu,
nový program ROI a tak ďalej, v tom som sa ja angažoval.
Do doby, pokiaľ medzi nami nevznikli
určité nezrovnalosti s Gejzom Adamom.
Videl som v ňom diktátora.
A urobil zásadné veci v určitom štádiu
rozbehu tých sociálnych riešení a všetkého,
kde som ja vynaložil nemalé finančné prostriedky,
tak ma zo strany vyhodil.
A ja som toto nevedel zniesť.
Trvalo to tak asi štrnásť dní, zvolal som snem
a Rómsku občiansku iniciatívu (ROI) som prevzal.
Ale bolo to v čase tesne pred voľbami.
A už nebol čas
celú tú filozofiu ROI zmeniť.
A v tej dobe som dával v ROI dokopy zjednotenie Rómov.
Všetky politické strany.
To bola aj taká príčina našich nezhôd,
lebo Gejza Adam to nakoniec všetko rozbil.
Nie len on, ale na tom mali podiel aj pán Fízik a pán Patkoló.
Oni boli takí hlavní aktéri.
A potom ďalšie politické malé strany,
ktoré to memorandum o zjednotení podpísali a nakoniec ho sami rozbili.
A potom som tú ROI potiahol až do volieb.
Až kým neprešli voľby.
Vo voľbách sme získali 0,39 percenta hlasov.
A kedže ja som bol človek, ktorý viac menej pôsobil v biznise,
ja som sa tej politiky jednoducho vzdal.
A odovzdal som do najbližšieho snemu,
aby to riadil pán Červeňák.
V tej dobe vznikol nový zákon na preregistráciu strany.
A strana sa nepreregistrovala.
A zo zákona zanikla.
Perspektíva spolupráce s majoritnými stranami
V čase, keď som ja bol predseda politickej strana ROI,
mali sme rozpracované určité ideologické tézy so stranou SMER-SD.
Ale nejak bližšie k tomu zlúčeniu,
alebo zoskupeniu tých ideálov, alebo vízií, nikdy nedošlo.
To boli len také pokusy,
ako ovplyvniť voličskú základňu Rómov.
To bola celá tá filozofia a potom “skutek utek“.
Takže ja som nikdy nepristúpil na tú filozofiu,
jednoducho povedané, z hľadiska tej perspektívy.
Lebo tu perspektíva nebola.
Rómovia sa musia, či chceme a či nie,
do parlamentu dostať sami po vlastných chrbtoch.
Aby sa na rómskom chrbte nedostal už nikto do parlamentu.
Toto je môj odkaz pre všetkých Rómov na Slovensku,
ktorí sa chcú podieľať nejakým spôsobom na tom, že sa pohneme dopredu.
V tej zaostalosti.
Inej cesty tu niet.
Rómska politická scéna
Rómska politická scéna je v porovnaní s majoritou
úplne kdesi sto rokov dozadu.
Tá rómska politická scéna sa nikdy nevie zjednotiť.
A keď aj vznikne nejaká rómska politická strana,
ktorá bude mať dostatočný počet hlasov,
nevieme s tou politickou scénou z majority spolupracovať.
Ktorá diktuje čo a ako.
Teraz si len zoberme prípad OĽANO
a poslancov za Rómov, ktorí sú traja v parlamente.
Aká dohoda vznikla medzi tou stranou Gejzu Adama a OĽANO?
Na akej zmluvnej úrovni
z pohľadu riešenia rómskej problematiky?
Ja si myslím, že nijaká.
Nijaká, títo Rómovia sa dostali do parlamentu bez nejakých vízií.
A oni de facto nevedia čoho sa chytiť, akej nite.
O čom v tom parlamente rozprávať.
Parlament je predovšetkým o zmene zákonov a legislatívy.
Ale keď my nevieme, ktorý zákon jak pripraviť, ako ho treba zmeniť,
no čo my chceme v tej politike, v tom parlamente potom robiť.
A toto treba dohodnúť dopredu.
Tu sa nevylučuje nijaká spolupráca
rómskych lídrov a lídrov z majority.
Ale na akej úrovni?
A keď sa nanesú tie požiadavky,
či to OĽANO by napríklad súhlasilo s takýmto riešením.
A to je problém.
Lebo tie ostatné politické strany z majority
sa vyjadrujú tak, že keď by sme pristúpili na to riešenie,
ktoré je potrebné pre tých Rómov urobiť,
tak my stratíme naše hlasy.
A povedzme si na rovinu, do Rómov treba vraziť peniaze.
A keď ešte povieme na rovinu, že spoločnosť je nacionalistická.
A do politiky sa ide kvôli peniazom, predovšetkým.
Bitka o štátny rozpočet, na čo sa kde použijú.
No tak sme tu doma, prečo sa nerieši ten rómsky problém?
Lebo do Rómov treba vraziť peniaze.
Rómovia nemajú šancu sa z tej biedy dostať.
Bez pomoci štátu.
A keď sa ešte hovorí, že sú poberateľmi sociálnych dávok.
Že neplatia dane a tak ďalej.
A keď sa to roznesie po celej republike.
Však si všimne v médiach a kde,
kde tie nacionalistické vášne stúpajú.
A naberajú na sile.
Kto to zastaví, pýtam sa?
Rivalita vs. spolupráca
Pokiaľ chceme rozvádzať túto debatu,
tak by sme museli poznať rómsku mentalitu.
Tu je toľko tých rivalov,
ktorí sa chcú dostať, len aby ich meno bolo.
Aby ich meno, že on je predseda.
A každý chce byť predseda, predseda.
A tak sa zakladali rómske strany.
A v dobe, keď my sme kandidovali, tuším v roku 2001,
tak len rómskych politických strán bolo sedemnásť.
Viete si predstaviť tú osvetu,
ktorú by bolo treba vtedy zrealizovať,
aby sa Rómovia dostali do parlamentu?
Ďalej tá celistvosť tej národnostnej menšiny
je roztrúsená po celom Slovensku.
Nie je to na jednom mieste.
A teraz tie vedomostné a intelektuálne
znalosti tých Rómov sú na veľmi nízkej úrovni.
Je veľmi ťažká debata.
S jednotlivými lídrami.
Nie len s lídrami v politike,
ale aj na úrovni obecných úradov, zástupcov, poslancov.
Tu je rivalita, ktorá je chorobne,
ja to volám, že to je “rómska rakovina“.
A ktorá sa aj v budúcnosti bude veľmi, veľmi ťažko liečiť.
Tá negramotnosť tu je obrovská.
Ale každý vie, že v politike sú peniaze.
Ale to sa prebralo z majority.
A z majority koľko ľudí sa tlačí za poslancov.
Pre rýchle zbohatnutie v politike.
O tom by sa dalo rozprávať, o tom by sa dalo písať.
A rozobrať od roku 1989 ľudí,
ktorí sa v slovenskom parlamente vyskytovali, ako zbohatli.
Je to kapitola sama o sebe.
A Rómovia a rómska politika
kopíruje slovenskú politickú scénu.
Menšinová politika
Porovnávať Rómov s maďarskou národnostnou menšinou, to jednoducho nejde.
Oni žijú a sú zoskupení na určitom území,
ktoré kedysi patrilo Veľkému Maďarsku.
A oni sa aj tak správajú.
A tak sa aj cítia.
A chcú dvojité občianstvo a podobne.
Ale tu jednoznačne treba povedať že my, rómska politická scéna,
sa týmto príkladom zaoberať nemôžeme.
Týmto štýlom politiky, ako to robia Maďari.
My nie sme Maďari.
A my nemáme svoje územie, my sme Slováci.
Až potom Rómovia, my sme v prvom rade Slováci.
A my nemáme záujem o svoje územie.
My sa chceme včleniť.
Do krajiny Slovensko, do štátu, do štátneho zriadenia.
Čo sa týka sčítania obyvateľstva,
do toho procesu ja som osobne vrazil svoje finančné prostriedky.
Okolo 450 tisíc korún v tej dobe.
Do osvety.
Nechal som svoje autobusy aby premávali, aby sa robila osveta.
A na moje počudovanie prihlásilo sa k národnostnej menšine
niekde okolo tých 85 - 90 tisíc Rómov.
Čo je strašne málo.
A tu sa ukázala tá spolupatričnosť k Slovensku.
Rómovia nie že by sa báli, alebo čo, ale priznať sa, že som Róm
nemá nijaké opodstatnenie, lebo farba pleti nás prezrádza.
A de facto my sme so Slovenskom “pupočne“ historicky prepojení.
A kým som to aj ja pochopil, tak mi to trvalo.
A bohužiaľ toto neviem zmeniť.
My nevieme povedať Rómovi: prihlás sa, že si Róm.
A tvrdo na neho ísť.
Nie, slovenská spoločnosť si musí zvyknúť na to, že aj my sme tu.
S inou farbou pleti.
Bohužiaľ, ale je to tak.
A svoje chyby musí napraviť.
A naspäť zavolať Rómov z rómskej osady,
marginalizované skupiny, naspäť do centra obcí.
Bez toho to nejde.
Do intravilánu obce.
Berú na Rómov dane.
My porušujeme ústavu už niekoľko desaťročí.
Aj ľudské práva.
A kde sú práva detí a iné veci?
Slovensko má predsa podpísané tie medzinárodné konvencie.
Dovolať sa pravdy a obrátiť sa na európske inštitúcie,
na európsky súd atď., sa na Slovensku stalo normálnou záležitosťou.
Úrad splnomocnenca vlády SR pre rómske komunity
Úrad splnomocnenca vlády bol postavený v súlade s ústavou.
A legislatívne ukotvený v rámci Slovenska.
A že neplní svoju úlohu, alebo prečo nemá svoju kapitolu
na úrovni ministra, dalo by sa o tom rozprávať.
Ale výsledky a efektívnosť toho úradu
mi dávajú za pravdu, že ho treba zrušiť.
A navrhnúť inú koncepciu.
Ja som navrhol napríklad Rómsky dom.
Rómsky dom by bol napojený na štátny rozpočet so svojou kapitolou.
Bez toho to nejde.
Ved to majú Maďari, majú aj Slováci, majú svoju Maticu slovenskú.
A my nemáme nič, na čom chceme budovať?
Spoločenská zodpovednosť Rómov
Mali by sme si všímať, celá spoločnosť, tieto fakty.
A prijať veľmi rýchlo, ale veľmi rýchlo,
účinné opatrenie v rámci Slovenska, v celej spoločnosti.
Pretože, keď sa Rómovia dostanú do slovenského parlamentu,
keď sa dostanú, my nebudeme rozhodovať len o Rómoch, ale o celej spoločnosti.
S našimi návrhmi zákonov.
A takisto oni musia tieto veci riešiť.
A tu sú defekty v sociálnej oblasti, ktoré nikto nerieši.
Róm je taký istý občan, ako občan z majority.
V ničom sa nelíši.
Nemá potrebu tá slovenská spoločnosť sa s tým nejakým spôsobom vyrovnať?
Strana Roma východ
Zapojil som sa do určitej vízie, vznikla strana Roma východ.
Pri tých našich stretnutiach chceme debatovať naraz o všetkom.
Každý sa cíti byť dotknutý tým životom.
Tou nespravodlivosťou atď. a snažím sa uviesť poriadok do toho.
Momentálne na tejto úrovni.
Že to trošku potrvá, to je pravda a či sa mi to vôbec podarí.
Lebo sú všelijaké názory.
Ja sa v žiadnom prípade do roly vodcu už nikde nepostavím.
Ja mám svoje roky.
Ale v tej poradnej oblasti, na tom chcem participovať.
A že či vyrastú takéto osobnosti v tej politike,
ktorí to chápu, ktorí ma pochopia, čo treba ako urobiť,
aby v konečnej fáze vznikol nejaký projekt, ktorý sa spustí.
A pohneme sa dopredu ako celok, to ešte chvíľu potrvá.
Filozoficky to staviame podla počtu Rómov, kde žijú.
A Východoslovenský kraj je cca 85% všetkých Rómov na Slovensku.
Je logické, že sa to udeje najprv na tom východnom Slovensku.
Ale nikde nie je napísané, že nebudeme riešiť ostatné regióny,
tam kde Rómovia žijú a budu potrebovať pomoc tej strany.
Len všetko chce svoj čas.
A či to vidím optimisticky? Bez mládeže sa robiť nič nedá.
To vieme aj na slovenskej politickej scéne.
Aj u Rómov, aj u Maďarov, všade.
Mladí ľudia sa musia dostať,
my im musíme umožniť sa dostať do vrcholu, hore a poveriť ich riadením.
Na určitej intelektuálnej a vedomostnej úrovni.
V tej intelektuálnej úrovni Slovensko už žije na veľmi vysokej úrovni.
Kdežto o Rómoch sa to ešte nedá hovoriť.
Tá vzdelanostná úroveň je veľmi nízka.
Aj keď si zoberieme, koľko máme vysokoškolákov medzi Rómami,
tak dve tretiny z celkového počtu majú ukončené sociálne školy.
A mne chýba tá technická inteligencia,
ktorá sa dostane do popredia.
A k tomu musíme vytvoriť podmienky, aby sa tak stalo.
Aby sme mali projektantov.
Inžinierov, sudcov, policajtov, všetko.
Potrebujeme sa tam jednoducho dostať.
Aj do tejto sféry.
Môžem ja dneska dať naprojektovať nejakému Rómovi most?
Predstavte si tú bariéru medzi mnou a nimi.
Ja som dokázal robiť tankery, námorné lode.
Ja som výrobca.
Lode pre pasažierov, ktoré dodnes chodia na mori.
A nebál som sa pustiť do týchto vecí.
Ja som urobil technológiu čističky odpadových vôd pre celé Košice.
Hľadám k sebe rovného partnera vo vedomostnej oblasti.
Neviem nájsť.
Neviem nájsť medzi Rómami človeka,
ktorý by sa rozumel štátnemu rozpočtu.
Jeho tvorbe, spotrebe.
Ktorý by v tej politickej oblasti vedel komunikovať
na úrovni ministerstva a podobne.
Je to veľmi ťažký proces.
Moja rodina
Ja pochádzam z rodiny, kde môj strýko bol
vôbec prvým povojnovým učiteľom v okrese Spišská Nová Ves.
A kde ja som tie problémy Rómov nepoznal.
ja som takto nevyrastal.
My sme mali jeden rodinný dom.
Taký istý, ako majú bieli a ostatní na dedine.
Jeden rodinný dom Rómov.
Ja neviem, čo to je rasizmus, to som nepoznal.
Nepoznal som diskrimináciu.
Ja som sa musel všade popasovať od základnej školy.
Aj keď moja farba pleti ma prezrádza.
Ale vedel som niečo zhltnúť, dakde majú pravdu, dakde nie.
Ale musíme si všetci vojsť do svedomia.
Všetci do svedomia.
A kde ja tá výchova detí?
Nie len medzi Rómami, ale najmä v majorite.
Kde už malé deti učia, že išiel som v električke a povedia mi,
mamička mladá povie tomu decku:
„Pozor, lebo Rómovia ťa ukradnú."
„Ten Cigán ťa ukradne."
A to som zažil na vlastnej koži niekoľkokrát.
Toto predsa nie je možné.
A len vďaka mojej inteligencii, čo mám v sebe,
že som nezasiahol ináč.
A potom sa čudujeme, prečo vznikajú
problémy medzi políciou, medzi majoritou.
Lebo nie každý si dá po hlave skákať.
Jeden za všetkých
Ak by som mal ešte raz financovať rómsku politickú scénu,
už by som to neurobil.
A to z jednoduchého dôvodu.
Lebo poznám to sociologické rozloženie
tej rómskej komunity na Slovensku.
A poznám už dostatočne, čo predtým som nemal ani šajnu o tom,
rómsku mentalitu.
A pokiaľ my nebudeme vedieť zmeniť tú rómsku mentalitu,
že keď sa povie jeden za všetkých a všetci za jedného,
pokiaľ toto nebudeme vedieť robiť,
tak rómska politika nemá úspech.
To sú zbytočne vyhodené peniaze do politiky.
Tu sa musí niečo iné stať, na inej úrovni zjednotenia.
A bez vzdelanostnej úrovne to jednoducho nejde.