Prepáčte.
V prvom rade ďakujem za pozvanie na túto konferenciu.
Dúfam, že jej výsledky
prinesú úžitok nielen vedcom
ale aj rómskym komunitám na Slovensku.
Názov mojej prezentácie je Psycholingvistické výskumy zamerané na rómsky jazyk.
Prezentácia bude mať tieto časti:
Čo je to rómsky jazyk a výskumy, to najprv,
niektoré teoretické jazykové výskumy,
sociolingvistický výskum, psycholingvistický výskum.
Čo je to rómsky jazyk a aké druhy výskumov
rómčiny boli doteraz uskutočnené?
Rómčina je novoindický jazyk
príbuzný jazykom Hindi a Pandžábí.
Vznikol mimo Indie.
Je príbuzný s niektorými indoeurópskymi jazykmi.
Je ovplyvnený rozličnými európskymi jazykmi,
no aj mimoeurópskymi, akými je arménsky, grécky. Ale aj slovanskými jazykmi, rumunčinou.
Rómčina nie je štandardizovaná, existuje v mnohých dialektoch,
ktoré sú navzájom príbuzné.
Uskutočnilo sa veľa teoretických výskumov rómčiny.
Najviac Milena Hübschmannová, Norbert Boretzky,
Bubeník, Peter Bakker, Matras, Friedman a Elšík
uskutočnili výskumy z oblasti teoretickej lingvistiky.
Nepôjdem do detailov
o ich výskumoch.
Uskutočnil sa aj sociolingvistický výskum
a v oblasti sociolingvistiky
sa urobil popis dialektov
a od začiatku 20. storočia
John Sampson, Gilliat-Smith, Kopernicki,
Kenrick, Kostov, Hancock, Kepesky a Šaip Jusuf,
až do modernej doby, Matras, Igla, Elšík, Halwachs, Sarau, Heinschik,
Petra Cech a ja pracujeme na výskumoch rozličných dialektov,
v oblasti sociolingvistiky existuje ešte ďalší smer.
Bola to štandardizácia rómčiny.
Nasledujúci autori
pracovali v oblasti štandardizácie rómčiny,
Ljungberg vo Švédsku, Gilla-Kochanovsky vo Francúzsku,
Hübschmannová v Československu, Ian Hancock v Amerike,
Courthiade vo Francúzsku a v Rumunsku,
Sarau v Rumunsku,
Rajko Djuric v bývalej Juhoslávii, Halwachs v Rakúsku,
a ja v Bulharsku.
Takže, všetci títo ľudia sa do rozličnej miery zapojili
do štandardizácie rómčiny.
Ďalší smer v oblasti sociolingvistiky
bolo prepínanie kódov a miešanie kódov.
Kódom myslíme
prepínanie jazykov, miešanie jazykov,
a Peter Bakker, Hübschmannová, Matras, Elšík, Friedman,
Kyutchukov a Sonnerman v Nemecku,
nedávno vydali knihu
o prepínaní kódov a miešaní kódov špeciálne so slovanskými jazykmi.
Rómčina a slovanské jazyky.
Sústredil som sa hlavne na prepínanie kódov a miešanie kódov
medzi moslimskými Rómami v Bulharsku,
pracoval som na výskume hlavne s deťmi,
ako deti miešajú jazyky.
Turecký, rómsky, bulharský.
Psycholingvistický výskum - čo je psycholingvistika?
Aké sú oblasti psycholingvistiky?
V oblasti psycholingvistiky identifikuje niekoľko smerov.
Niektoré z nich sú naviazané na učenie sa jazyka v ranom veku,
jazykovú socializáciu, bilingvalizmus,
a na učenie sa tretieho jazyka.
Psycholingvistický výskum rómčiny začal v osemdesiatych a deväťdesiatych rokoch,
prvou autorkou bola Zita Reger z Maďarska,
ktorá publikovala na konci 70.-tych a začiatkom 80.-tych rokov
niekoľko článkov o jazykovom probléme rómskych detí z Maďarska.
Milena Hübschmannová tiež publikovala, myslím, jeden článok
o jazykových problémoch českých rómskych detí
a ich bilingvalizme.
Napriek tomu, žiadne systematické štúdie
dlhodobého charakteru sa nevyskytli v 70., 80. rokoch, až odo deväťdesiatych.
Počiatkom deväťdesiatych rokov som začal s výskumom a publikovaním
vzdelávacích tém a špeciálne jazykových schopností rómskych detí
a v roku 1994 som publikoval môj prvý článok v Medzinárodnom časopise o psycholingvistike
v Ósake, v Japonsku.
Takže, toto bolo, našťastie, och nie,
vyzerá to, že obrázky sa nedajú zobraziť,
bola tam obrázok mojej prvej dizertácie z psycholingvistiky,
ale nie, nemôžem ich zobraziť, neviem, čo sa stalo, proste zmizli.
Moju dizertáciu som napísal v,
obhajoval som svoju dizertáciu v roku 1995 na Amsterdamskej univerzite,
a bola to prvá psycholingvistická dizertácia
o rómskom jazyku, rómskych deťoch a podobne.
Takže,
aké sú štúdie z oblasti rómskeho jazyka?
A aký druh výskumov som robil?
Môj úplne prvý výskum sa týkal dvoch chlapcov a dvoch dievčat v Sofii,
boli z rómskej štvrte nazývanej Fakulteta,
bola to prvá dlhodobá štúdia
a ja som testoval, vlastne nahrával, konverzáciu medzi matkou a deťmi,
dvakrát v mesiaci počas dvoch rokov, bola to
dvojročná štúdia.
Následne som skúmal, ako sa deti učia
rómsku fonológiu, morfológiu, syntax,
akým spôsobom menia kódy vo vzťahu k bulharskému jazyku,
skúmal som svojich synovcov,
ktorí hovoria po rómsky a po turecky,
a pozoroval som prechod z kódu do kódu tureckého jazyka.
Ako toto ovplyvňovalo učenie sa jazyka,
všetok ten folklór, čo bola ďalšia rozsiahla štúdia,
následne som pracoval na štúdii s rodičmi.
Rómske matky, ktoré majú deti osem až šestnásť mesačné,
a dvadsať rodičov s deťmi medzi šestnástimi a tridsiatimi mesiacmi.
Matky vyplnili náš dotazník,
pozorovali sme, ako sa deti učia slovesá v rómskom jazyku.
Z psycholingvistiky vieme, že deti sa ľahko učia podstatné mená,
názvy objektov.
Slovesá sa učia neskôr.
Pozorovali sme, že s narastajúcim vekom
rastie aj ich poznanie.
Pozorovali sme, ako sa deti učia základné otázky.
To sú otázky,
ktoré sa začínajú písmenom W (v angličtine, pozn.)
Napríklad kto, kde, čo, ako,
toto sú veľmi náročné gramatické kategórie pre deti v tomto veku.
Táto gramatická kategória, základné otázky,
sú pre deti veľmi náročné.
Deti s narastajúcim vekom
sa však aj toto naučili normálne a dobre.
Ďalšou štúdiou bola práca so 130 deťmi v Bulharsku.
120 z materských škôlok a 10 detí zo základnej školy.
Všetky tieto deti sme rozdelili do troch vekových skupín.
Skupina 1: 4 - 5 ročné, skupina 2: 5 - 6 ročné,
a skupina 3: 6 - 7 ročné.
A jedna skupina desiatich detí
vo štvrtom ročníku, takže 10 - 11 ročné,
na základnej škole,
robili testy rozličného charakteru, ktoré určovali porozumenie a produkciu v rómčine.
Takže, hodnota 1 popisuje, ako deti
porozumeli jednoslovným receptívnym testom.
Deťom sa prezentovali rozličné predmety, obrázky,
ktoré mali pomenovať
a rovnako sme zistili, že s nárastom veku deti
lepšie rozumejú rómskemu jazyku.
Takže, toto sú výsledky z jednoslovného vyjadrovacieho testu.
Deti mali produkovať,
boli im prezentované obrázky a oni mali produkovať
reč, pomenovať objekty na obrázkoch.
Opäť, s vyšším vekom
rástli aj ich vedomosti v materinskom jazyku.
Testovali sme znalosť slovies.
Slovesá sú veľmi dôležité v každom jazyku,
zároveň je náročné sa ich naučiť.
Výsledok ukazuje, že deti
s nárastom veku získavajú poznanie aj slovies.
A ako sa deti učia pýtať otázky?
Ilustruje to tento výsledok, opäť tu vidíme, že sa vyvíjajú pomerne normálne,
učia sa klásť otázky.
Zaujímanie komunikačných rolí.
Deťom sme ukázali obrázky, na ktorých bola napríklad matka a dieťa,
a deti sme požiadali, aby z pohľadu matky porozprávali príbeh.
Následne, aby porozprávali príbeh z pohľadu dieťaťa.
Aby dieťa bolo schopné povedať príbeh,
z pohľadu matky alebo z pohľadu dieťaťa,
dieťa potrebuje mať veľmi bohatú slovnú zásobu.
Tento graf ukazuje, že s nárastom veku dieťaťa
jeho poznanie, bohatstvo slovnej zásoby stúpa.
Ďalší test
som robil s rómskymi deťmi na Slovensku a v Bulharsku,
a to s rómskymi deťmi v prvom ročníku.
Testovali sme znalosti detí v oblasti použitia troch časov,
prítomného, budúceho a minulého.
Určili sme šesť slovies
no tieto slovesá neboli veľmi...
Tieto slovesá nie sú veľmi používané v každodennej komunikácii.
Napríklad, sloveso kýchať, alebo sloveso smiať sa.
Výsledok ukázal, že obidve skupiny detí
vo veku 6 alebo 7 rokov,
nepoznajú presne tieto dve slovesá, kýchať a smiať sa.
A to v obidvoch krajinách.
Zároveň sme tento test uskutočnili s bulharskými,
etnicky bulharskými deťmi a etnicky slovenskými deťmi,
no a bulharské a slovenské deti tieto dve slovesá poznali.
Zúčastnil som sa jednej vedeckej konferencie na Slovensku, v Bratislave,
na ktorej bolo mnoho psychológov,
a tam som sa ich pýtal,
kde vidia príčinu toho, že rómske deti nepoznajú tieto dve slovesá.
A prečo slovenské a bulharské deti tieto dve slovesá poznajú?
Prečo to tak je?
Jeden zo psychológov mi odpovedal,
priamo odpovedal,
že je to jasné, že sú rómske deti mentálne retardované.
A to je príčina toho, že nepoznajú tieto dve slovesá.
Nevedel som reagovať, bol som šokovaný.
Zdá sa, že niektorí psychológovia na Slovensku
na základe neskoršieho poznania niektorých slovies
zaradia deti do kategórie mentálne retardovaných.
V rozdielnych kultúrach,
rozdielne kategórie, iné gramatické kategórie
sú osvojené v rozličnom veku.
Zdá sa, že tomu veľa ľudí stále nerozumie.
Alebo tomu nechce rozumieť.
Všetky testy, ktoré som doteraz urobil, o ktorých som doteraz hovoril,
boli preložené z angličtiny do rómčiny.
Tieto testy som adaptoval.
Bohužiaľ, nie sú to štandardizované testy
a nanešťastie neexistujú ani žiadne štandardizované testy v rómskom jazyku,
na zisťovanie
osvojovania si jazyka, vývoj jazyka u rómskych detí.
Zúčastnil som sa konferencie v USA,
kde som prezentoval výsledky, o ktorých hovorím teraz,
hovoril som o prípade Slovenska,
kde som prezentoval použitie časov a slovies,
tiež aj reakciu psychológov,
a jedna z veľmi známych amerických profesoriek, ktorá tam bol prítomná,
sa ma spýtala, prečo nevytvorím test v rómskom jazyku
s ohľadom na štruktúru, špecifiká rómskeho jazyka.
Odpovedal som jej, že nemám skúsenosť s tvorbou testov,
nie som špecialistom vo vytváraní testov,
a tak mi navrhla, aby sme spoločne vytvorili test v rómskom jazyku, berúc do úvahy
štruktúru rómčiny.
Následne sme vytvorili tento test,
ktorý sa zameriava na deväť gramatických kategórií, subtesty.
Testuje deväť gramatických kategórií.
Začali sme so základnými otázkami, slovami, napr.
kto má čo na hlave?
Dve otázky, áno?
Boli tam aj tri slová na začiatku vety,
kto, čo, ako.
A potom štyri opytovacie zámená na začiatku:
kto, čo, ako, kde.
Celý tento test so všetkými deviatimi gramatickými kategóriami sme urobili.
Testovali sme deti z Bulharska, Macedónie, Chorvátska,
Srbska, Českej republiky, Slovenska, Anglicka,
Švédska a Ruska.
Predpokladal som, že nie je možné, aby deti ovládali tieto
tak veľmi rozdielne a také náročné gramatické kategórie, mal som reálne obavy.
A potom, druhý test bol takýto.
A začali sme s vypĺňaním úloh vyplývajúcich z otázok,
ako keď matka požiadala syna, aby jej doniesol veľký hrniec,
no on jej doniesol veľký sklenený pohár,
čo povedala matka synovi, aby jej doniesol?
Takže, toto bola otázka.
Toto boli slovesá v pasíve.
Otec pobozká dievčatko,
otec a dcéra pobozkajú bábätko,
ale otec bol pobozkaný dievčatkom.
Sloveso v pasíve.
Deti celkovo s ľahkosťou používajú slovesá v aktívnom rode.
Dcéra pobozká otca.
Ale pasívny rod slovies - otec bol pobozkaný - nie je
natoľko populárny medzi deťmi vo veku troch, štyroch, piatich rokov.
Ďalší test sa týkal privlastňovania.
Tento test si deti najviac obľúbili
pretože sme mali slovo kôň, v rómčine maskulínum,
a balón, opäť v rómčine maskulínum,
a test sa začínal takto: Pozrite sa,
je tam balón, nie je to tvoj balón,
je to... A dieťa malo povedať, že balón patrí koňovi, a to v rómčine.
Bol som skutočne šokovaný, že už aj trojročné deti
zodpovedali tieto otázky s 80 až 85% správnosťou.
Je to genitív v rómčine,
druhý pád.
Aby sme to deťom trochu sťažili,
vytvorili sme dva neznáme objekty a subjekty,
napríklad, tento výtvor,
ktorý sme nazvali Boho.
Nástroj, ktorý drží v ruke
je suki. Tieto slová neexistujú v rómčine.
Chceli sme zistiť, či deti dokážu preniesť
to, čo poznajú, gramatické formy,
na neznáme objekty a subjekty.
V rómčine existuje slovesný vid.
Takže, muž prekračuje rieku,
čo je nedokonavá činnosť,
a nasleduje ďalší obrázok, druhá postavička,
kde činnosť je ukončená.
Zvyčajne začneme s jednou z nich, napr.
ak povieme, pozrite sa na tohto chlapca,
je za riekou,
čo robí? A dieťa má použiť v odpovedi sloveso.
Následne sa pýtame, čo tam robil,
dieťa by malo použiť dokonavý vid slovesa,
takže sloveso popisujúce ukončenú činnosť,
čo je veľmi náročné.
Nasleduje kategória času.
Použili sme tri časy: prítomnosť, minulosť a budúcnosť.
Hrali sme sa s deťmi,
napríklad sme povedali dieťaťu jedno sloveso, spievanie, spievať,
a požiadali sme dieťa, aby vytvorilo minulý čas slovesa spievať.
Potom sme dieťaťu ukázali
ďalšie sloveso, ktoré nepoznalo,
a ktoré bolo vymysleným slovom, aké v rómčine neexistuje,
a napríklad, toto je činnosť, ktorú človek vykonáva,
v rómčine povieme "kreminel",
a požiadame dieťa, aby povedalo, ako bude vyzerať v budúcom čase.
Teraz "kreminuje", ale čo bude robiť zajtra? A dieťa malo odpovedať.
Rýchla mapa adjektív - testy.
Ako môžete vidieť, sú tu dva čierne objekty,
jeden červený alebo ružový,
a samozrejme, dieťa nepozná názvy tohto ružového objektu,
ani ďalších čiernych objektov.
Opäť, vytvoríme nejaké nové slová, ktoré v rómčine neexistujú,
a opýtame sa dieťaťa na tieto adjektíva, čierne alebo ružové,
požiadame,
použijúc ženskú alebo mužskú koncovku
a vysvetlíme dieťaťu, že tieto dva čierne objekty sú maskulína,
ale jeden z nich, a dieťa už vie to pomenovanie, napr. hrnček,
a druhý je pomenovaný vymysleným slovom, ktoré sme nejako vytvorili.
Keď som robil tento výskum vo Švédsku,
zúčastnil sa ho človek z Inštitútu menšinových jazykov, bol to Róm, ktorý tam pracoval,
a ten sa so mnou hádal a nazval ma bláznom, ktorý stresuje deti,
ak sa pýta detí na tento typ bláznivých otázok, čo to vlastne je?
Hristo, čo to vlastne robiš?
Povedal som mu, že niekedy v živote prosto robíme bláznivé veci.
Toto je ďalší druh rýchlych adjektív.
Farby mačky a psa nemajú pomenovania v rómčine.
Napríklad, somár a pes sú v rómčine maskulína.
Vytvoril som nejaké farby,
napríklad farbu psíka,
samozrejme, deti vedia, akú farbu má somárik,
a otázka, ktorú som sa detí pýtal,
bola aby povedali určitý člen pre maskulínum,
a vytvorili nové slovo, ktoré bude novým adjektívom.
Hovorím dieťaťu, prosím, ukáž mi
ktorý je mužský člen,
a potom poviem názov tej farby v mužskom rode.
Tej vymyslenej farby, pre ktorú pomenovanie v rómčine nie je.
Sú tu prezentované dva objekty,
mačka je po rómsky
femininum, pes je maskulínum, následne by dieťa malo
počuť iba člen
a adjektívum k členu,
adjektívum spolu s členom
a malo by porozumieť tomu, čo sa snažím vyjadriť, či ide o mačku alebo o psa.
Nasledovala problematika podstatných mien.
Vytvorili sme určitý typ objektov
a deti v tom boli také dobré, až mi to chýba,
a aké boli teda výsledky detí?
Štúdiu sme realizovali v Bulharsku a v Českej republike.
Urobili sme ju aj v mnohých ďalších krajinách,
no dnes urobíme porovnanie iba dvoch krajín.
Výsledky ukázali, že pre rómske deti z Českej republiky
boli základné otázky a privlastňovanie náročné,
zatiaľ čo pre rómske deti z Bulharska bolo ťažké použitie vidu.
Vyskytlo sa opakovanie viet,
desiatich viet,
rovnako sa vyskytlo opakovanie čísel.
Pýtali sme sa detí, napríklad,
opakuj po mne, dva, päť.
Alebo tri, päť, sedem.
Bol tam tento priemer a na ďalšom stretnutí sme navyšovali
počet čísel,
rovnako aj počet viet.
Mali sme dvojslovné vety, trojslovné vety, štvorslovné vety a
takto až po sedem až osemslovné vety.
Mnoho ľudí vidí tento typ testu ako šialenstvo,
je to bláznivé, prečo stresujete deti, komu toto treba,
prečo by sme mali potrebovať tieto testy?
Zvyčajne na to odpovedám takto:
ak štvor, troj, či päťročné dieťa
urobí správne 80% - 90% testu,
znamená to, že tieto deti sú normálne vyvíjajúce sa deti,
rovnako ako iné bilingválne deti vo svete.
Znamená to, že rómske deti nie sú mentálne retardované.
Ak rómske dieťa pozná
tieto typy veľmi náročných gramatických kategórií vo svojom materinskom jazyku,
no majú s nimi problém v druhom jazyku,
potom tieto deti nie sú... Problém skrátka nie je v deťoch.
Problém je v školskom systéme,
pretože školských systém nie je pripravený na prácu s týmto typom detí.
V školskom systéme existuje metodológia práce,
a pokiaľ do tejto metodológie nezapadáš,
potom si ty problémom, takto my rozmýšľame.
Takže, súčasná škola by si mala odznova premyslieť
aké metódy práce použiť, aby sa školy stali miestom pre každé dieťa.
Nie iba pre deti, ktoré
majú oficiálny jazyk ako ich materinský.
Na záver by som rád povedal, že tieto typy psycholingvistických testov
a tento typ psycholingvistického výskumu by mal byť
častejší, tak aby učitelia, psychológovia, pedagógovia,
vedeli viac o týchto problémoch.
Inak hrozí, že rómske deti budú neustále obviňované z mentálnej retardácie.
Často sa v našich spoločnostiach
chudoba Rómov a rómskych detí
stavia na jednu úroveň s ich IQ.
Ak ste chudobní, máte nižšie IQ.
Chudoba neznamená, že ste hlúpi,
alebo mentálne retardovaní.
Chudoba charakterizuje iba váš sociálny status,
ekonomický status rodiny,
nie intelektuálny vývoj vášho dieťaťa.
Okay, myslím, že tuto by sme mali skončiť.
Rozprával som už okolo 45 minút.
Rád by som tu ukázal dve knihy, samozrejme, sú v bulharskom jazyku.
Jedna z nich je Psycholingvistický prístup
k výchove a vzdelávaniu rómskych detí v ich materinskom jazyku, v rómčine.
A tá druhá je Socio-kognitívne faktory
gramotnosti rómskych detí v ich druhom jazyku
v podmienkach multilingvalizmu,
a v podmienkach multilingvalizmu.
Je to komparatívna štúdia o rómskych deťoch na Slovensku a v Bulharsku.
Ďakujem veľmi pekne za vašu pozornosť.